Pappa.
Jag fortsätter skriva trots din tystnad, så att bandet inte klipps.
Så att du inte blir en främling.
Så att jag inte glömmer dig.
Är du fortfarande arg?
Arg för mitt raka tillkännagivande?
En rad ord som förändrar mitt liv, men inte ditt.
Vill du inte prata med mig? Höra mitt skratt?
Ju mindre vi träffas, desto mer blir jag som du.
Jag ser dig i speglar. Jag har ditt hår.
Jag har dina händers värme i mina, till och med om vintern.
Jag har på mig såna polotröjor som jag avskydde som barn.
Såna som du alltid hade på dig när vi bodde i London.
Jag får samma kala fläck i skägget när jag inte rakar mig.
Jag hoppas att ditt märkliga äventyr gör dig lycklig.
Föda upp grisar i Israel?
Kunde du inte spela golf som alla andra?
Hoppas du reta upp Gud? För att få ett svar?
Jag hoppas att du hittar ett och kommer hem till mig.
Hälsa grisarna.
Du som inte ens lät mig ha en guldfisk.
- Jag har ett erbjudande. - Jag lyssnar.
Strunta i att se om din usla pjäs och låt en stilig man bjuda på middag.
Det låter suveränt. Säg till om du hittar nån.
Jag borde lämna dig här.
"Ma shlom..."
"...ani. Ma shlom ani." "Hur står det till?"
Hej, mr Rosenmerck...
- Mr Rosenmerck! - "Hur står det till?"
"Ma shlom adoni."
Kom. Vi har ett problem.
Mr Rosenmerck!
Baruch hashem.
Tolv spenar, tretton kultingar. Det här är den minsta. Han är svag.
Jag hänger inte med. Ska jag ge honom flaskan?
Ja.
- Lugna dig. -Försök. - Jag ska försöka.
Det känns lite löjligt.
Jag skrek och ringde på, men han bara gungade sin gris.
Han vaggade den som en bebis och ignorerade mig. Han måste vara rubbad.
- Skrev du datum? - Ja. Ska vi börja?
- Skrubba, Rivka. Mer tvättmedel. - Redan gjort.
Jag får aldrig bort grisen. Ska vi kasta dem?
- Vad står det i Tora? Räcker en tvätt? - Pappa, ska vi börja nån gång?
"Mr Rosenmerck. Det här är mitt tredje brev."
- Det är ditt andra. - Precis.
Det kan han bara påpeka genom att svara och bekräfta att han fått mitt första.
- Smart. - Ja, så kan jag slippa förklara mig?
Abraham? "Det här är mitt tredje brev."
- Ska jag skriva det igen? - Nej, jag började om.
Hördu... Vad håller du på med?
Du kan inte väcka mig varenda natt.
Jag orkar inte.
Vad sysslar du med?
Jag måste få sova, Judas... Hördu!
Gud...
Här. Bit mig inte i tårna. Kom!
- Vad står ormen för? - Ondska?
- Ja, och vad mer? - En penis?
Det var inte roligt, Benjamin. -Amos?
- Ni har fått svar från bonden. - Bra.
Ska vi höra vad den eländige grisbonden har att säga?
"Min bäste rabbin. Jag har... följt era..."
Du läser bra, men ge det till Benjamin.
"Grisarna går nu på styltor, som bungalower i havet."
"Ingen klöv ska röra den heliga marken."
"Bara när ni köper dem av mig för att jaga bort terrorister."
"I New York Times såg jag en israelisk soldat med en gris i koppel."
- "Det fläckar ert rykte som tuffingar." - Ge mig det.
"Jag vördar religionen även om jag inte själv utövar den."
"Jag avsåg inte att förolämpa er, även om ni kallade mig..."
"...en rubbad shaygetz."
Jag ville få honom att reagera!
"Det förändrar inte att israeliska judar frossar i bacon" -
- "och att jag säljer den till dem genom en enda restaurang i Tel Aviv."
"Ägg och bacon står på menyn, vare sig ni gillar det eller inte."
"Och säg mig, hur använde man grisblod?"
"Påsar med grisblod hängdes i bussar, för att inte terrorister skulle spränga sig."
"Om blodet stänkte på dem, blev de orena och släpptes inte in i paradiset."
"Fixa ett kontrakt med kollektivtrafiken, så behöver jag inte sälja bacon."
"Ni för en annan politik än andra rabbiner" -
- "eftersom ni har ett öppet sinne... så jag trodde att ni skulle förstå mig."
"Vägen tänker jag fortsätta använda. Ni kan inte hindra mig i min yrkesutövning."
- Vad tycker vi om det? - Harry 1 -rabbinen 0.
Doktor Schwimann!
- Vänta! - Annabelle...
- Vi har inte tid förrän i morgon. - Jag behöver prata med er.
Jag måste ställa in vårt samtal, för jag kan inte betala.
Men om jag ställer in nu måste jag ju ändå betala.
- Varför kan du inte betala? - Pappa har inte överfört pengar på länge.
Dina pengar eller hans? Du är 34 år, Annabelle.
Och student, som många andra. Ni lämnade en usel ekonomi åt oss.
Jag har funderat på att börja åka skateboard till jobbet.
Tror du inte att jag kan skejta?
Nej, du har rätt. Vilken löjlig tanke.
Jag är för gammal för att skejta, och du är för gammal för att ha veckopeng.
Kom vid fem i morgon, som vanligt.
Du kan betala mig när du får lön från jobbet du ska börja leta efter.
- Skaffa ett jobb nu. - Tack. När jag kommer hem från New York.
Jag ska hälsa på mamma... Hon betalar för biljetten!
Vad är det?
Det här...
...är namnet på en utmärkt barnpsykiater.
Han har lyckats bra med unga vuxna i din situation.
Kan du hjälpa mig eller inte? Du har för tusan varit där i tre timmar!
Jag har försökt med allt. Din granne, Milad, som odlar kor...
Föder upp kor. Man odlar inte kor.
Jag pratar engelska i en telefonstolpe bland en massa grisar.
- Ta det lugnt med grammatiken. - Förlåt.
Vad är det med grannen som odlar kor?
Han vill inte ha en telefontråd som gått bland grisar. Han är muslim.
- Och åt andra hållet bor mrs Lapierre. - Fröken Israel 1965...
Hon säger att Nasaret tillhör de kristna. Jesus land.
- Men hon tycker att du är trevlig. - Jag vet...
Hon kommer hit och vill att jag ska bjuda ut henne på middag.
Hon traskar genom leran i högklackat för att ge mig fruktkorgar.
- En friarinna. - Finns det nån annan lösning?
Åk österut. Där finns en ny bosättning.
Hela vägen dit? Herregud...
Det är rätt tid att åkalla honom.
Har ni ett sånt där...
Ett rum där man kan prata med varann med video och chatt... Vad heter det?
Jaha! Facetime eller Skype?
Så där. Strax får du prata med Monica.
- Inte med min exfru! - Varför står hon överst, då?
Harry? Vad gör du på Skype?
Är det grön juice? Du har visst en riktig kris.
Välkommen till Skype!
Ännu ett sätt att visa David att du kan hålla kontakten, men inte vill.
Sluta prata en stund.
Det var du som ringde mig!
Jag ska magnetröntgas i dag. Jag har känt mig så yr.
Du också? Lycka till med det...
- ...så hörs vi snart. - Tack för omtanken.
Du är hypokondriker.
Ignorera vår son, bryt med vår dotter -
- och avspisa mig för din löjliga grisfamilj!
- Hur stänger jag av henne? - Tryck på knappen med en telefon på.
Vår 34-åriga dotter kan inte betala hyran!
Det finns två såna knappar, en röd och en grön.
Nu ska du få höra. Jag åt middag med...
Jag lägger på nu. Hej då.
Harry! Din skitstövel.
Gud... Den kvinnan.
Vänta, jag ska bara öppna...
- Är ni rabbin Cattan? - Ja.
Jag undrar bara... Tänker ni sätta upp de här jävla skyltarna över hela stan?
- Ni måste vara grisbonden. Så trevligt. - Jag är inte här för att vara trevlig.
Om ni inte slutar trakassera mig kommer jag att bli väldigt arg.
- Ska ni slå mig? Ni är hundra år gammal. - Hundra, va?
Du är ju bara en meter lång.
- Är ni färdig? Mina barn väntar på mig. - Jag är inte färdig.
Det finns lagar i det här landet.
Du bestämmer inte om jag får ha grisar eller alligatorer. Det gör regeringen!
- Ni befinner er i ett judiskt land. - Det är mitt land också.
Ja, så två er och sluta förödmjuka oss med era vidriga djur!
Två dig själv! Skippa skägget, mössjäveln och rocken.
Det är 35 grader i skuggan. Du ser fan ut att ha rymt från ett dårhus!
Mr Rosen... Mr Rosenmerck!
- Kom till sabbaten! - Den kan du stoppa upp!
Skithög.
Pappa. Jag hör aldrig av dig.
Jag börjar förstå hur David känner.
Jag grät över mitt sårade hjärta, och för första gången fanns du inte där.
Hur kan mina tårar när de avdunstar hamna i samma moln som havet -
-eller spolvattnet från toaletten?
Var du rädd att jag skulle överge dig?
Det borde finnas en läkare för sorg.
Ingen psykiater, akupunktör eller flummig guru.
En riktig läkare, som kan hitta min sorgs källa och desinficera den.
- Hej, pappa. - Hej, min son.
Det skulle svida och göra ont. Sen skulle det vara över.
De skulle lindra svedan med rosa smet, som marshmallows till ett tandlöst barn.
Sen skulle smärtan kvävas. Inte jag.
Du är den enda jag kan dela min hjärtesorg med.
Kommer du ihåg Esmeralda?
Jag var väl fyra år första gången jag blev kär i en pojke.
Jag sa till honom:
"Jag älskar dig, Tommy. Jag vill vara din flickvän."
Och då sa han: "Jag tycker mer om Esmeralda."
Jag gick iväg från skolan. Jag väntade så att de andra barnen inte skulle se.
Och jag snöt mig i din tröja medan jag berättade om min hjärtesorg.
Håll andan.
Utan ett ord tröstade du mig.
Andas.
Jag slukade en belgisk våffla och vi sjöng i bilen.
Jag reser från Bryssel till New York.
Den här vintern är för kall. Jag är rädd att våren aldrig kommer.
Att den är en förlorad årstid, som den kärlek som fanns i mitt hjärta.
Jag försöker alltid tänka att mina patienter inte har familj.
Inga band, inga krav, ingen historia.
Jag försöker se dem som fall att hantera.
Se bortom livet i deras ansikten.
Annars går jag sönder. Förstår du?
- Vill du att jag skaffar en annan läkare? - Nej.
Första gången vi träffades öppnade du dörren för Harry och mig.
Han var den stilige läkaren, jag var den franske AT-läkaren.
Du var barfota. Minns du?
I dina föräldrars våning på... East 74th?
Du såg Harry först. Honom ser man alltid först.
Då var det redan för sent. Jag visste att jag inte kunde konkurrera.
Du var så solig. Så vacker.
Jag sa till mig själv: "Hon kommer alltid att vara vacker."
Hur lång tid har jag kvar?
Vi kan sakta ner den.
Jag ber dig om en siffra.
Det är svårt att säga.
Jag vet inte om det är rätt med cellgifter för att få några månader till.
Berätta, Michel. Det hjälper mig.
Att hinna förbereda sig är en lyx, inte sant?
Folk lever som om de aldrig ska dö.
Jag vill utnyttja det övertaget.
Jag vill förvandla bortslösad tid...
...till värdefull tid.
Ett år. Mer eller mindre.
Ett år, Monica.
- Hej! - Läget?
- Kul att se dig. - Ska du gå in?
Kom, då!
Där är mamma.
Där är kritikern från Times. Ett svin.
"Jag ska fatta mig kort."
"Du är en hopplös, gammal nolla. Varför pratar du inte med din son?"
"Skäll på honom! Gräla! Allt är bättre än surmulen tystnad."
"Å andra sidan måste jag tacka dig."
"Jag har blivit inbjuden till varenda middag i New York" -
- "sen du började föda upp grisar."
"Berättelsen går hem varenda gång" -
- "men den bidrar nog knappast till att minska antisemitismen."
"Monica."
"Kallar du det att fatta sig kort? Ditt brev var två sidor långt."
"Ursäkta mig, jag har viktigt arbete att göra."
"Harry. Att föda upp grisar i Israel gör dig inte till rebell."
"Möjligen matpornograf."
"Du är baconens Larry Flynt. Harry Flynt i Mellanöstern."
"Monica. Att gå i högklackat i New York gör dig inte till Carrie Bradshaw."
"Du lyckades fostra en homosexuell son och en evigt tonårig dotter" -
- "för att slippa bli mormor eller farmor."
"Harry. Du missade premiären av Davids pjäs."
"Det är underbart att veta att jag har barn som älskar mig" -
- "och är stolta över att ha mig som mor."
"Du, däremot, blir rejält hudflängd."
Följer du efter mig?
Nej.
Var har du din risiga moped?
Ska du på dejt?
Jag ska titta till min mors grav.
Jag beklagar.
Ska du på dejt?
Jag ska träffa en gammal vän som är rabbin.
Vad pratar ni rabbiner om när ni träffas?
- Tora. - Wow... Det låter kul.
Först ett bad, sen ett till. Låt dem inte ligga i för länge.
Det kommer att ta hela dagen.
När framkallade du senast?
Det är flera år sen.
Och så kallar de mig galen!
Pappa.
Annabelle har äntligen vågat framkalla bilderna från 11 september.
Den dagen älskade jag för första gången med en annan man.
Det kändes så rätt, och samtidigt så fel.
Det är underligt hur man förväxlar världens berättelser med sina egna.
Hur självupptagna vi är, till och med i skräckens stund.
Det kändes som om tornen var mitt fel.
Som om mina rop och stön dränkte alla dem som begravdes i asfalten.
Som om min bröstkorg, tryckt mot en annan mans bröstkorg...
...spelade en roll i tragedin.
- Har du läst... - Mamma!
Jag sa åt henne att inte gå in.
Du är alldeles rödögd...
- ...som en albinokanin i djuraffären. - Det var mörkt där inne.
- Har du läst Times? - Nej, har du?
Aset låtsades sova. Han har starka åsikter om din pjäs.
- Klockan är nio på morgonen. - Och när tror du att tidningen kommer ut?
Jag ville vara ensam med David.
Jag vill vara med er båda. Och jag har med mig bagels.
Bra!
Låt honom vara... När du böjer dig ner, sätt handen bakom lillfingret.
När man spelar...
...är tanken att catchern ska ha handen här. Varför då?
För då kan man ta ut bollen och kasta den dit man ska kasta den.
- Har ni nånsin sett baseboll? - Ja visst. På sportkanalen.
- ESPN. - Jaha, på tv?
Mr Rosenmerck. Jag har märkt att ni är förtjust i grisen -
- så jag tog mig friheten att sy den här åt honom.
"Förtjust" vet jag väl inte. Det är snarare...
Hans mor övergav honom som barn... kulting...
Harry, att vara förtjust i nån är inget att skämmas för.
Naturligtvis inte. Tack så mycket.
- Tyst. - Han har en flickvän...
Kom in!
Goddag. Jag är fader Eusebius från Nasaret.
Vi har inte träffats, men jag har skrivit till er. Ni är väl Harry Rosenmert?
Ja, Rosenmerck. Slå er ner.
- Önskas nåt att dricka? - Nej tack. Jag avstår från njutningar.
Då trotsar ni stereotypen. Vatten?
Det är också en njutning. En av den Allsmäktiges största gåvor.
Givetvis. Förlåt mig.
- Är Rosenmert ett belgiskt namn? - Rosenmerck. Det är polskt.
- Jag är belgare. - Det förstod jag direkt.
Ursäkta röran. Det är mitt lilla husdjur, Judas...
Judas? Är det roligt att håna vår religion?
Nej... Så är det inte alls.
Det är en lång historia. Vad kan jag göra för er?
Vi vill att ni flyttar och återlämnar det som rätteligen tillhör kyrkan.
- Vad kan det vara? - Den här marken.
Enligt flera dokument och känslan som kommer över mig här.
På den här platsen bodde vår frälsare Jesus Kristus.
Platsen tillhör mänskligheten.
Ni bor på det som finns kvar av Jesus hem. Känner ni det?
Känner ni inte vibrationerna?
- Känner ni det, mr Roselmet? - Rosenmerck... och nej.
Ni får snart ett brev från påven.
Han tar inte lika lätt på saken som ni. Han kanske besöker er personligen.
Jag börjar bli lite trött. Kan ni skriva ner det och posta till mig?
Det har jag gjort, och ni har inte svarat.
Vi är redan i gång.
Vi ska förändra världen genom att köpa er mark, mr Rosenmer.
En gång i tiden var det judarna, muslimerna, påven och jag...
...som kom in på en bar?
Det är ett skämt som börjar så. Skriv till mig när ni har en slutkläm.
Hitta på slutklämmen själv, mr Rosenmorve. Det är ni som är slutklämmen.
Jag kommer tillbaka, för Gud är i mig.
Om Jesus återkommer blir det inte i en svinstia.
- Ta den här. - Men du älskar ju den?
- Den ger tur. - Jag måste gå.
- Ge pappa en puss från mig. - Är det inte dags att börja pussa andra?
Få honom att ringa David.
Lämna det här vid Klagomuren. Det är viktigt.
Tinder är mycket mer effektivt.
Gör det bara. För min skull.
Jag glömde en sak.
- Ta de här. - Pappa tar hand om...
Det är nödpengar. Man vet aldrig.
Köp några klänningar. Bli full. Hitta en make.
Mamma...! Hej då.
Kolla, vad tjock han är.
Jag tänkte bara på uppfödningen.
- Jag tänkte aldrig på slakten. - Han blir en utsökt skinka.
Han får stanna lite till. Vägen är avspärrad.
Vi tar oss aldrig till slakteriet, så låt honom stanna lite till.
- Inga framsteg med rabbinen? - Jag ska hem till honom på sabbatsmiddag.
Vad tar man med sig till en rabbin?
Jag är buddhist.
Du kan väl googla.
För att göra en perfekt pkaila tar man först 1,5 kilo spenat.
Skölj, hacka och fräs.
När det börjar brynas måste man röra oavbrutet, så att det inte bränns vid.
När spenaten är mörk, tillsätt två liter vatten och en medelstor tärnad lök.
Min moster tillsatte löken före vattnet, men inte mamma. Det finns två skolor.
Tillsätt tre pressade vitlöksklyftor.
Sen kryddorna... Tolv finhackade myntablad -
-två teskedar kanel, salt och peppar.
När ingredienserna börjar blandas och liknar bubblande magma, tillsätt kött.
Kosher, förstås. Koklöv eller nötbog.
Själv tillsätter jag gärna kalv.
Låt sjuda i tre till fem timmar. Ju längre, desto bättre.
Servera rykande varm och njut.
- Rabbin? - Shabbat shalom, mr Rosenmerck.
- Jag tog med en korg böcker. - Mycket vänligt.
Jag ville vara på den säkra sidan.
Jag måste ringa ett samtal.
Jag har ju ingen mottagning på gården, så kan jag vara ostörd nånstans...?
I trädgården. Men fort, för på sabbaten ska telefonen vara avstängd.
Tur att mitt abonnemang är agnostiskt.
- Mazel tov. - Toda raba.
Monica. Jag fick ditt meddelande.
Vad är det som är så viktigt?
Okej...
Mår barnen bra?
Det är deras mor.
Hon är en riktig tuffing.
Jag trodde att tuffingar hade evigt liv.
- Harry. - Simon? Vad...
Min äldste son, Simon.
- Baruch ata adonai, mekadesh hashabat. - Amen.
Shabbat shalom.
- Har du ätit pkaila? - Nej, jag tror inte det.
- Det är godare än det ser ut. - Helt klart.
Jag litar på dig...
Jättegott.
Ibland tycks muren sluta sig om oss, som om vi byggt vår egen grav.
Jag tycker att vi har för många murar.
På mitt kontor träffar jag par som ligger i skilsmässa.
Vi försöker blidka sårade kvinnor med pengar, men de blir förödmjukade.
De ber om mer, för de vill ha nåt som de inte kan ge uttryck för.
Nåt som är för evigt borta.
Palestinierna är ett stolt folk -
- men de försöker återfå nåt som är dött sen länge. Det förflutna.
Även om de hade all mark i Israel -
-skulle de inte vara nöjda.
- Räcker det med politik nu? - Ja.
Det börjar bli sent. Jag ska nog gå.
- Det är skamligt. - Ska du börja prata grisar nu igen?
Nej. Som rabbin kan jag inte låta dig köra.
Abraham! Det är läggdags.
God natt.
Varför låter du dem bete sig så?
Min son Simon fyller arton nästa månad.
Han vill inte studera Tora, så han tar värvning. Det här är Israel.
Men han tycker att man bör ha fler livsval än Gud och krig.
Har du nån son?
Jag beklagar, men ni vill adoptera ensam -
- och har gått ut offentligt med er homosexualitet...
Ja? Är det oförenligt?
Ni reser mycket. Ni har osäkra inkomster.
Jag är en framstående dramatiker.
- Och så är det er relation till Gud. - Min relation till vem?
Och återigen er sexualitet... Jag beklagar, men ni får avslag.
Menar ni att en homosexuell dramatiker är olämplig som far?
- Det sa jag inte. - Det var precis det ni sa.
Ni kunde rentav ha varit lite mindre ohyfsad.
Tack.
Vi kommer att få barn, David. Jag ska ordna det.
Jaså? Hur då?
Jag hittar ett. Eller så stjäl vi ett i parken.
En ful ankunge som ingen saknar.
Tack.
Kom!
FASTIGHETEN TILLHÖR JESUS
- Monica. - Harry? Har du ringt av misstag nu igen?
Nej. Jag försöker få tag på Annabelle.
Hon svarar inte. Jag börjar bli orolig.
Det var raketbeskjutningar här. Jag avskyr att hon är ensam...
Nu begriper jag inte. Hon messade ju i går.
- Jag ringer David. - Okej, tack.
Harry?
Den där rädslan när man inte hör av nån man älskar...
Två år innan vi separerade...
...stack du iväg en vecka utan förklaring. Du sa att du var tvungen att göra det.
Jag tänkte att om du var otrogen hade du nog tänkt ut en bättre förklaring.
Nu... måste jag bara få veta.
Kan du berätta vart du tog vägen, så att vi kan lägga det bakom oss?
Håll utkik efter Annabelle åt mig.
- Det ska jag göra. - Monica...
Tar Michel väl hand om dig?
Ja.
Den jäveln har alltid varit kär i dig.
Sista chansen att vara svartsjuk.
Kolla där bakom.
Vad nu?
- Hördu! Vad sysslar du med? - Förlåt, jag talar inte hebreiska.
- Varför vill du korsa gränsen? - Jag vill bara se.
- Ge mig ett skäl eller stanna här. - Jag gav er just ett skäl.
- Är du journalist? - Nej, jag vill bara se med egna ögon.
Jag var här som barn på somrarna...
Har vi förstört dina barndomsminnen med vår mur?
Ja, det har ni faktiskt gjort.
- Varifrån är du? Din nationalitet? - Jag är amerikan.
I det här landet, där alla är oense, ville 90 procent av israelerna ha muren.
Ett rum fullt av dansande tonåringar sprängdes på en nattklubb.
- Då lyckades vi enas om en sak. - Jag minns det där.
Du läste om det och hörde talas om det, men du minns det inte.
Om du korsar gränsen kan du kanske inte återvända i kväll.
Ni förnedrar hela familjer.
De blir förnedrade eftersom muren i deras ögon skiljer människor åt.
För oss är det en skyddsmur. Den är nödvändig för vår säkerhet.
- Får jag åtminstone ta några bilder? - Till Instagram eller nåt sånt? Nej.
Iväg med dig. Sätt fart!
Gå!
Titta vad de har skickat. Otroligt!
- De kräver ett möte vid midnatt. - Var då?
"Vår Fru av Stor Förfäran" eller nåt.
- Känner du till den? - Jag är rabbin. Jag går inte in i kyrkor.
Om du går in i en kyrka och äter parmaskinka...
Förtar handlingarna varandra eller blir du dubbelt fördömd?
Sluta skämta, åk hem och strunta i prästen.
Han är inte ens katolik. Nasarets riktiga präst vill inte kännas vid honom -
- sen han försökte helgonförklara en pizza i form av Jungfru Maria.
Intressant.
- Harry? Har du haft vattkoppor? - Ja, när jag var sex år. Hur så?
Tre av mina barn har vattkoppor. Min fru är hos läkaren och ingen kan hämta Saul.
- Jag är på väg. - Tack.
Håll dig borta från kyrkan. De vill korsfästa dig.
Eller omvända dig!
- Han säger att han inte känner dig. - Så klart känner han mig!
- Här händer allt möjligt numera, mr... - Rosenmerck.
- Har inte hans pappa sagt nåt? - Bara att en ashkenaz skulle komma.
Titta, vad rädd pojken är!
Jaha, jag förstår...
Tack.
Harry, vänta!
Du förstör hans snusnäsduk!
Hördu...
- Lovar du att inte säga nåt till pappa? - Jag lovar.
Okej.
Nu räcker det. Jag har haft trevligt.
Försvinn härifrån. Jag har ringt polisen.
Alla vet att ni inte har telefon.
- Alla vet att ni är bakom flötet. - Vad betyder det?
Att ni är tokig.
Om jag är så galen, bör ni anta vårt erbjudande innan ni får ångra det.
- Är det ett hot? - Gud vill att ni flyttar.
Var det han som skrev på för att köpa min gård?
Det är ingen gård. Det är Herrens hem.
Jaha... Installera då för fan en telefon!
Flytta på er.
Förlåt. Vet du hur det känns att inte veta var du är?
Jag blev tokig av att inte veta om du var välbehållen. Vad tänkte du på?
- Varför begraver vi oss själva? - Varför gör vi det medan vi lever?
Esmeralda och Tommy... Du måste släppa det där.
Att sträva bakåt är bara dumt.
Du har en hel massa vackra berättelser framför dig.
De kommer att finnas där.
Du kommer väl aldrig att dö?
Nej, det kan jag inte. Du har ju flera år av terapi kvar.
Du brukade komma hit och luncha med mig.
Jag hoppades alltid att du skulle visa dina bröst.
Och nu tittar jag på din tumör.
Är den sexig?
Kom, vi går dit ner. Vi har Manhattans bästa sushi.
Alla tycker att de har den bästa sushin...
...och kiropraktorn.
- Alla kan inte få det bästa. - Nej, men min är faktiskt bäst.
Han råkar även vara den bästa kiropraktorn.
Han fixar ryggen medan man äter sashimi.
Jag känner mig utklädd.
Jag klädde ut mig till rabbin innan jag blev en på riktigt.
Du kommer att bli den du ska vara, och då känner du dig inte utklädd längre.
Vi är utklädda tills vi hittat vår väg.
Det tar tid, Simon, så oroa dig inte.
Pappa?
Wow...
Den sitter helt perfekt på dig.
Jag glömde att ni har vinter här. David bad mig...
- Det här med pengarna... - Ingen fara. Jag ska klara mig själv.
Jag tror verkligen att du... blir lyckligare så.
Du, då? Ska dina grisar göra dig lycklig?
Ja, de brukade göra mig lycklig innan jag blev sorgsen.
Du stannade inte länge... hos mig.
Och...
Du, Annabelle... Ta hand om mamma.
- Varför säger du så? - Du vet, barn...
...ser inte hur deras föräldrar åldras.
Jag älskar dig. Sköt om dig.
Vill ni fortfarande inte veta barnets kön?
- Nej. - Jo.
På film gör de alltid helt otroliga saker.
Hoppar ut ur flygplan, simmar med valar...
...hur lätt som helst.
Och här sitter jag.
Jag vill inte göra sånt.
Jag vill bara... vara med dig och David och se vad som händer härnäst.
När händer det, det som händer härnäst?
Om en månad. Oroa dig inte, du kommer att vara här då.
Vill du inte göra nånting annat alls?
Om jag trodde att jag skulle dö i morgon...
...skulle jag söka upp mrs Azzo och berätta vilken subba hon är.
Hon klankade jämt ner på dina teckningar. Vilken sorts människa gör så?
- Min lågstadielärare? - Hon var hemsk. En subba!
Hon var så oinspirerande. Jag tror att du tog skada av det.
- Vart ska du? - Till mrs Azzo. Ilskan måste få komma ut.
Ursäkta.
Rabbin...
När ska du börja låta mig ha min skinka i fred?
Hur många kultingar har du haft?
Några hundra.
- Och Lille Judas tycker du om. - Ja, mycket.
- När ska du steka honom i hans eget fett? - Är du galen? Honom äter jag inte upp.
Bara hans familj?
Psykiatriker finns det gott om i Israel.
Det var vänligt av dig.
I vissa religioner är det förbjudet att äta grisar på grund av renlighet.
Men jag har en annan teori. Deras dna liknar vårt.
När överlevarna i flygkraschen i Anderna åt de döda, sa de att det smakade fläsk.
Om man sveder armhåret, luktar det fläsk.
Grisar gör allt för att överleva. De äter sin egen skit, och varandra.
Vi avstår från gris för att påminna oss om att vi är människor, inte djur.
Jag frågade Hassan varför muslimer inte får äta gris.
- Vad sa han? - "För att Gud har sagt det."
Ni judar tänker för mycket.
Nej. Judendomen handlar inte bara om tro utan om ifrågasättande.
Hår eller makeup?
Är ni den Richard Jacob som skriver så fina teaterrecensioner i Times?
Det stämmer.
Jag satt bredvid er under David Rosens nya pjäs.
- Stackars er. - Nej, jag älskar pjäsen.
Men jag blev... väldigt distraherad för att ni snarkade.
- Jag somnade nästan direkt. - Ja, innan ridån ens gick upp.
Så jag blev förvånad att ni ens kunde recensera pjäsen.
Man behöver inte klä av en fet tjej för att veta att hon är osexig.
Där får du för min son och för alla vackra, feta tjejer.
Å deras vägnar: skit ner dig!
Herregud... Vilket jävla psykfall.
Jag beklagar. Jag har cancer.
Förlåt mig. Var snäll och förstå...
Jag är döende.
Jag tycker bara att det är dumt att vara elak. Var inte elak.
Din sjuka jävel!
Din jävel!
Din sjuka...
Kör mig till den där jävla kyrkan.
Nu, Moshe! Kom igen!
Jag följer inte med in.
Gör inget dumt nu.
Jag väntar här.
Må Gud förlåta mig.
Harry?
Kom igen. Hör du mig?
Klä på dig och ät efterrätt med oss, det är ju min 40-årsdag.
- Jag kan inte. - Du har inte varit ute på flera månader.
- Jag skriver. - Till vem?
- Träffa åtminstone din mamma. - Du...
Säg inte åt mig hur jag ska hantera det. Alla reagerar olika inför döden.
Det är inte din död. Hur narcissistisk kan man vara? Det är hennes död.
Hon är trådsmal, hon tynar bort.
Vet du vad hon ber mig om? Att jag ska komma med din tvätt.
Det är hennes enda sätt att nå dig nu. Genom din smuts.
Och du vill inte ens träffa henne?
Ingen ber dig att möta döden. Hon lever.
Hon är här, hon kämpar och du vill inte ens träffa henne.
Så är vi i min familj. Vi betraktar varandra som fångar.
Men vi är ändå en familj. Vi rör aldrig vid varandra.
Vi lagar inte mat, äter, föder eller dör ihop.
Vi skriver till varandra. Vi känner varandra på avstånd.
Det är inte din familj, utan din pappa.
När nåt skrämmer dig, flyr du.
Du håller dig undan det som gör dig illa till mods.
Du gömmer dig bakom honom och kallar det kärlek, men han är inte ens här.
- Dra åt helvete! - Visst.
Men om du inte träffar din mamma lämnar jag dig.
Mazel.
- Jag kan inte komma i morgon. - Jag vet. Jom kippur. Försoningsdagen.
- Varför säger du så där? - Hur? Sluta vara paranoid.
Du är inte frisk, så jag ska inte uppmana dig att fasta.
Det kommer jag inte att göra.
Moshe...
Tack.
- Herr rabbin... - Ja, herr Rosenmerck?
Jag undrar bara...
Måste man förklara någon sin vänskap så som man förklarar sin kärlek?
Jag tror det.
Men med tystnad.
Må hans stora namn upphöjas och helgas -
- i den värld som han har skapat efter sin vilja.
Må han låta sitt rike komma till makt i era liv och i hela huset Israels levnad -
- snart, i en nära framtid. Härtill säger vi: Amen.
Må frid komma över hela Israel. Härtill säger vi: Amen.
Må han som stiftar frid i sina höjder komma över oss -
- och över hela Israel. Härtill säger vi: Amen.
Det är jag.
- Är du ensam? - Ja visst. Kom in.
Hur är det? Du är andfådd.
- Du kan aldrig gissa vad jag har gjort. - Hoppat fallskärm?
Först köpte jag presenter till min dotterdotter.
Det är en flicka. Men det vet bara jag.
Klart att du vet.
Jag köpte allt en liten flicka kan drömma om.
Från födelsen till 21-årsdagen.
Så att jag alltid ska finnas kvar, som hennes goda mormor.
Du kommer alltid att finnas kvar, vad som än händer.
Michel... Jag släpper ilskan.
Jag har konfronterat alla jag borde.
Och hur känns det?
Jag känner mig levande.
Jag vill inte att mina barn ska se mig lida.
Mina barn.
Jag har haft min beskärda del av sorg och glädje.
När jag blev mamma fick mitt liv en helt annan mening.
Jag har gjort allt jag kan för att lämna spår av vem jag är -
- så att ni kan hitta era egna pusselbitar.
Jag tänkte så många gånger att jag gav mig av för tidigt.
Innan jag kunde ge er en bruksanvisning för lycka.
Jag ville hitta lyckan åt er. Det var mitt livs sökande.
Att hitta formeln för att alltid få er att le.
"David."
"När telefonen ringde..."
"...och Annabelle berättade om din mors bortgång..."
"...gick jag in i badrummet."
"Jag låste om mig... och grät."
David. Annabelle.
Tanken på att era namn ska fortsätta eka i ett tomt rum -
-gör mig både lugn och förkrossad.
När er far och jag gick skilda vägar...
...och ni sov hos honom...
Då la jag mig i era sängar och tänkte att jag smekte er över håret -
- och vyssjade er till sömns medan ni sov under hans tak.
Jag tänkte mig att ni djupt inom er kunde känna det på avstånd -
-och att det gjorde er lugna.
Jag lurade mig själv.
Det var jag som somnade medan jag tänkte mig era varma kroppar intill min.
Senast jag grät var när ni föddes.
Det var glädjetårar.
Jag grät inte för min mor, men jag grät för er mor.
Vart jag än är på väg, är jag med er.
Och varje natt ska ni känna min hand på huvudet. Det lovar jag.
Annabelle?
David, öppna!
Öppna, för fan!
Hon är borta!
Öppna! Jag klarar det inte ensam.
Hon är borta! Öppna!
Annabelle...
Vattnet har gått.
Alla har vi starka sidor vi inte vet om.
Och sorger.
Det är till dig jag skriver. Det är till dig jag vänder mig.
Dig som jag inte har pratat med på mer än sex år.
En dag blir man barn till sina barn.
Den dagen är här nu.
Jag kan tänka mig din smärta och ånger -
- över att inte ha träffat din mor hennes sista dagar.
Jag förstår vad du gjorde.
Jag beklagar.
Vi kan inte acceptera att de vi älskar är dödliga.
Jag gjorde likadant med dig. Jag bestämde mig för att det inte var verkligt.
Att den David du tvingade på mig bara fanns för andra...
...och att min David inte var borta.
I min fantasi är David gift med en vacker, blond kvinna.
I min fantasi har David en son -
-och jag gungar honom i mitt knä.
I min fantasi är David läkare, och vi spelar schack tillsammans.
Jag tror att jag vet hur han funkar.
Men han vinner över mig varenda gång.
Jag vet inte att David egentligen inte är så okomplicerad.
I min fantasi kysser David inte andra män på munnen.
Mitt sinne är fullt av tårar, ånger...
...och alltför kort tid.
Jag var arg på dig, och det är jag fortfarande.
Jag är arg på dig för att min mor kom ut från lägret där min far dog.
Att hon bar mig, trots fasan.
Att det sjukliga barn jag var fick kämpa för att överleva...
...och att jag satte dig till världen så att du kunde sätta stopp för allt.
Som om du gav mening åt själva döden.
Åt slutet på vårt släktnamn. Åt skuggorna.
Men vem bryr sig?
Vem bryr sig om namnen?
Överlevarna? De dör, de också.
Allt tar slut. Så även jag.
Särskilt jag.
Jag kommer på torsdag till kaddishen. För att lägga den jag älskade i jorden.
Jag ska skydda dig och din syster under en faders tallit.
Och snart er alla tre.
För Monica är inte med oss längre, men en annan har redan kommit hit.
Förlåt mig, min son.
Mina tystnader...
David... De gav ifrån sig kärlekens ljud.
Översättning: Rickard Sjöberg Svensk Medietext